‏יכולתי להיות נפל, ‏יכולתי לשבת בכלא, יכולתי למות.
‏אבל קרעתי את התחת כדי להגיע לכאן.
‏שומעים הרבה דברים שליליים על דניס רודמן.
‏אנשים לא מכירים את דניס רודמן.
‏הם רואים את מה שרואים ‏על המגרש וקוראים בעיתונים,
‏ואומרים, "אלוהים, הוא טיפוס רע."
‏כואב לך שהציבור תופס אותך ‏כבחור משוגע ובומבסטי?
‏לא, אני רק חושב שיצרתי מפלצת.
‏אבל איש לא יכול להגיד עליי ‏משהו רע כחבר קבוצה.
‏ישנם מייקל ג'ורדן הגדול,
‏סקוטי פיפן הגדול, פיל ג'קסון הגדול,
‏אבל אם תחסיר אותי מהקבוצה הזאת, ‏הם עדיין יזכו באליפות?
‏אני חושב שלא.
‏אני מת על מייקל ג'ורדן. ‏אני אוהב את סקוטי פיפן, את כל החבר'ה,
‏אבל הם ממש לא עושים את מה שאני עושה.
‏אני זה שעושה את העבודה השחורה, ‏סופג התעמרות משחקנים אחרים.
‏אני רוצה לצאת ושיישבר לי האף, שייכנסו בי.
‏משהו שיעורר את הסבל והכאב.
‏אני רוצה לחוש בזה.
‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏מהלך מרהיב!
‏והמשחק נגמר! האצטדיון בשיקגו משתולל.
‏קודם כול, אין פה שום נעיצת סכינים בגב.
‏הגיע הזמן שאמשיך הלאה.
‏זו שנתו האחרונה של פיל כמאמן הבולס.
‏האם הציפיות גבוהות מדי?
‏לאן ממשיכים מכאן? ‏-השאלה היחידה היא, כמה זמן זה יימשך?
‏- פרק 3 -
‏- אינדיאנפוליס ‏27 בנובמבר 1997 -
‏הם אולי נחשבים עדיין אלופים, ‏אבל עד כה בעונה,
‏השיקגו בולס נראו יותר ‏כמו מופע קרקס נושן משנות ה-80
‏שנקרא "מייקל והג'ורדנאיירס שלו".
‏האלופה הנוכחית צריכה עזרה. ‏היא מתנדנדת, נראית ממוצעת.
‏ובאשר לצוות המסייע של אם-ג'יי,
‏רודמן מתקשה להתניע.
‏מייקל, נמאס לך לדבר על פיפן וכל זה?
‏פחות או יותר.
‏עד שמשהו יקרה. עד שהוא יגיד מה הוא יעשה.
‏עלינו להמשיך הלאה. לעשות את עבודתנו.
‏- שיקגו בולס - אינדיאנה פייסרס ‏28 בנובמבר 1997 -
‏קדימה, חבר'ה.
‏במפגש הראשון מככבים מייקל השחקן ‏נגד לארי המאמן. הבולס והפייסרס.
‏דניס רודמן נחסם על ידי דייל דיוויס. ‏רג'י מילר.
‏תראו איזה שינוי כיוון, ‏עוקף את ג'ורדן אל הסל.
‏פיל ג'קסון, כבר ראינו את המבט הזה השנה.
‏הפייסרס מנצחים, והבולס יורדים לשמונה-שבע.
‏בעונה שעברה, שיקגו לא הפסידה ‏שבעה משחקים עד למשחק ה-56.
‏פספסנו הרבה זריקות קלות. ‏לא זרקנו טוב במיוחד.
‏אבל מה שהרג אותנו הערב היו הריבאונדים.
‏הריבאונדים היו איומים.
‏לא היה ריבאונד, לא קלטנו כדורים חוזרים.
‏דניס נסרך קצת מאחורי כולם,
‏בהתלהבות שלו מהמשחק כרגע.
‏- דיוויד אלדרידג' ‏כתב ESPN -
‏דניס רודמן הוא השחקן המצטיין ‏בהגנה על הכדור שראיתי במשך 30 שנה.
‏הבעיה הייתה שלא תמיד היה לו תמריץ לשחק.
‏זו אחת מהתקופות שמשעמם לי נורא.
‏אני צריך למצוא דרך להבעיר את האש.
‏...זו הייתה מכה אסורה, כן? עבירה מכוונת.
‏אני לא ראיתי זאת ככה.
‏יש הרבה דברים שלא ראיתי.
‏אבל רוב הזמן ראיתי את השטויות שלך.
‏דניס לא השלים עם התפקיד...
‏"סקוטי לא יהיה נוכח, ‏וצריך שתהיה אחראי יותר.
‏ "אני צריך לבנות עליך."
‏אז בערך בתקופה ההיא היה לנו משחק, ‏והוא הורחק בגלל איזו שטות.
‏ואני רותח מזעם, כי הוא הורחק מהמשחק
‏והשאיר אותי שם לבדי, כי סקוטי לא משחק.
‏ודניס ידע שהוא פישל. ‏הוא ידע שהוא דפק את זה.
‏שמעתי נקישה בדלת שלי במלון.
‏דניס אף פעם לא ניגש לחדר שלי,
‏והוא בא ואמר, "גבר, יש לך סיגר מיותר?"
‏הלכתי לחדרו של מייקל ג'ורדן וביקשתי סיגר,
‏אבל אני חושב שהוא הבין את העובדה...
‏שזו כנראה דרכו...
‏שאני מראה לו ש "זה היה קטע שלי, טעות שלי".
‏הוא לא התנצל, הוא לא אמר דבר,
‏אבל בזה שהוא בא לחדרי,
‏זו הייתה דרכו לומר, "פישלתי".
‏ומאותו שלב ואילך, דניס היה ישר כמו סרגל.
‏ואז התחלנו לנצח.
‏אשאל את כולכם שאלה אחת.
‏מה השעה? ‏-שעת משחק!
‏- ניו יורק ניקס - שיקגו בולס ‏9 בדצמבר 1997 -
‏סקוטי עזב, אבל אני חושב שמייק בטח בי מאוד,
‏בידיעה שאהיה לצדו.
‏לא אאכזב אותו, לא אאכזב את הקבוצה, ‏או את העיר. לא.
‏רודמן אחראי על כדורים חוזרים בבולס.
‏- ניקס 82 - 100 בולס ‏מאזן עונתי: 12-7 -
‏הנטס ניסו אבל לא מספיק.
‏האלופה הנוכחית, שיקגו בולס, ‏גוברת על ניו ג'רזי נטס 100-92.
‏בולס 100 - 82 נטס ‏מאזן עונתי: 16-9 -
‏דניס היה זה שגיבש אותנו כשסקוטי פרש.
‏הוא היה צריך להתרכז חזק ‏כדי שנהיה תחרותיים ברמה כזו.
‏אנחנו מסתגלים ובמהרה, ושמנו גז.
‏רודמן נאבק על הריבאונד, מציל אותו מחוץ!
‏וקר חוטף אותו באוויר, ומשחיל פנימה!
‏עכשיו, זה כדורסל מנצח!
‏אלה המהלכים שדניס רודמן עושה ‏כדי שהקבוצה שלו תהיה גדולה.
‏- מיאמי היט 80 - 90 שיקגו בולס -
‏עצום.
‏- דצמבר 1997 -
‏כילד שחור שגר בשיכונים,
‏החיים היו משוגעים לאללה, זה היה כאילו...
‏אמי נהגה בהסעות של בי"ס.
‏ונמאס לה שלא עזרתי לפרנס ולא עשיתי דבר.
‏ואני חושב... הייתי בן 18?
‏נמאס לה והיא זרקה אותי מהבית. ‏אז גרתי ברחוב במשך שנתיים.
‏ניסיתי לעבור ממקום למקום ‏כדי למצוא מקום לגור בו.
‏בחצרות של אנשים, בחצרות של חברים וכדומה.
‏יכולתי להיות סוחר סמים, יכולתי למות, ‏הכול היה אפשרי באותו זמן.
‏לא יודע למה מעולם לא נגעתי בסמים, ‏אבל מעולם לא נגעתי.
‏ישבתי והתבוננתי בהם עושים את זה, ‏ראיתי אותם סוחרים וכדומה,
‏וכל יום יצאתי מהדלת, הלכתי לאולם הספורט.
‏חזרתי, עשיתי אותו דבר כל יום.
‏למזלי הרמתי כדורסל והתחלתי לשחק.
‏- סאות'איסטרן אוקלהומה סטייט 1985 -
‏והיה לי מזל
‏שמישהו מאיזו מכללה אמר, ‏ "דניס, תרצה לשחק אצלנו?"
‏ואמרתי, "טוב, אחלה."
‏תמיד הלכתי עד הסוף. אני לא יודע. ‏פשוט ידעתי לשחק בכל הכוח.
‏אז כשהייתי במכללה, היה לי ממוצע ‏של 27 נקודות, 15-14 ריבאונדים במשחק.
‏אני מנסה לסיים את הלימודים, ‏מנסה להשיג תואר וכולי,
‏ומה ש... כשאסיים את הלימודים, אקווה לטובה.
‏הרגע נעשו עוד שתי בחירות בסבב השני, ‏ואדווח עליהן בקצרה.
‏- גיוסי 1986 -
‏גרג דריילינג הלך לאינדיאנה, הסנטר הגבוה, ‏ודניס רודמן,
‏הצעיר מסאות'איסט אוקלהומה סטייט,
‏הלך לדטרויט, כבחירה ה-27 בגיוסי 1986.
‏כשהוא הגיע לראשונה לדטרויט, ‏הוא היה אדם תמים ומקסים,
‏- אייזיאה תומאס ‏גארד בפיסטונס -
‏אבל קצת נאיבי ביחס לעולם.
‏הוא היה פשוט בשעתו.
‏הוא היה אומר, "אתה לא מכיר את החיים
‏עד שאתה יכול לצאת ולהתרחק מכולם,
‏להבעיר מדורה, לבשל בחוץ, ‏ורק להביט בכוכבים."
‏לדעתי בשנה השנייה או השלישית בליגה,
‏גיליתי במה אני מצטיין, ריבאונד והגנה.
‏בארקלי, חודר...
‏בעיקרון, התחלתי ללמוד איך לשכלל את זה.
‏חסימה של רודמן, אלוהים אדירים! מה תגידו?
‏ביקשתי מחברים בשעת לילה מאוחרת,
‏לעזאזל, ב-4:00-3:00 לפנות בוקר, ‏ללכת לאולם הספורט. ואמרתי, "תזרקו".
‏אמרתי, "תזרקו לכאן, תזרקו לשם..."
‏הייתי פשוט יושב ומגיב.
‏...הגבהה.
‏התאמנתי הרבה על זווית הכדור והמסלול שלו.
‏אצל לארי בירד הוא יסתובב. ‏אצל מג'יק הוא עשוי להסתובב.
‏כשמייקל זורק לכאן, ‏אני ממקם את עצמי בדיוק שם.
‏עכשיו, אם הוא פוגע בטבעת, זה...
‏קליק וחוזר לשם. הולך לכאן ולכאן.
‏קליק והולך לשם. לשם.
‏קליק פה והוא הולך לשם.
‏בעיקרון למדתי איפה להציב את עצמי ‏כדי לתפוס את הכדור.
‏ריבאונד, עדיין חי בזכות רודמן...
‏הייתי די דומה לפריחה שיש לשחקנים,
‏הפריחה שאי אפשר להיפטר ממנה, כן?
‏דניס רודמן היה זה שדופק אותך. ‏הוא פשוט דופק הכול.
‏הוא קרציה. הוא בלם כל מי שבא לו.
‏זה תמיד היה מאתגר.
‏הוא היה מהשחקנים ‏ששינו את המשחק מעצם נוכחותו.
‏תשמעו לי, כשמדברים על חלומו של מאמן, ‏אין הרבה שחקנים כמוהו.
‏אין שחקן שאני גאה בו יותר, ‏וגאה להיות מקושר אליו.
‏היו לו יחסים מעולים עם צ'אק דיילי.
‏צ'אק היה היחיד שהבין אותו.
‏נגיד שאתה חוסם,
‏אתה כאן, אתה בהגנה, תנעל אותו כאן.
‏אני זוכר פעם, כשעבדתי עם דניס,
‏וצ'אק קרא לי לבוא ואמר, "פשוט תניח לו.
‏לא שמים אוכף על סוס פרא."
‏נחשבת לעושה צרות במגרש במכללה?
‏היה לך מוניטין כזה? ‏-לא. בניתי אותו בדטרויט.
‏אין עוררין שדטרויט
‏היא מהקבוצות הכי פיזיות ב-NBA,
‏והכול חלק מהאסטרטגיה שלה
‏לשבש את הקצב של היריבות.
‏הדטרויט פיסטונס הייתה התגלמות
‏- פיסטונס 1988-1987 -
‏הפיזיות, הקשיחות, ‏המותג העיקש של הגנת חצי המגרש.
‏- רוד ת'ורן ‏סגן נשיא תפעול ב-NBA -
‏היו להם שחקנים גדולים וחזקים ‏כמו ליימביר, מהורן, רודמן, סלי.
‏היו להם שחקני הגנה נהדרים ‏כמו ג'ו דומארס, היה אייזיאה תומאס.
‏הם סיכנו את ביטחון השחקנים הבכירים בליגה?
‏לדעתי לא הזיז להם.
‏וילקינס הופל על המגרש, ורוצה את מהורן.
‏ריברס... נדחף חזק. הוא נהדף לרצפה.
‏באותה העת ב-NBA, עשית בעיקרון מה שרצית.
‏בהשוואה להיום, לפני 30 שנה, לעזאזל.
‏בזמנו יכולת לשבת ולהרביץ לאנשים, מילולית,
‏ועדיין לצאת פטור בלי עבירה טכנית או משהו.
‏דניס רודמן ולוהאוס מתחת לסל, הולכים מכות.
‏אנחנו כמו קבוצת הוקי, ‏כולם רוצים לראות קטטות.
‏ריק מהורן לימד אותי איך להכניס מרפק ואמר,
‏"אם אתה מכה מישהו, תעשה את זה בכוונה.
‏אל תעשה עבירה זולה. זה מטופש. ‏אם כבר להרביץ, תרביץ."
‏הם רכשו את הכינוי "הילדים הרעים".
‏הם שיחקו בסגנון קשוח ומפחיד, ‏ואנשים רבים לא אהבו את זה,
‏כי זה התרחק מהיופי של הכדורסל.
‏בירד וליימבירד הולכים מכות.
‏לא היינו "חביבי הליגה". לא היינו ה...
‏לא היינו הקבוצה היפה שהוזמנה ‏למסיבות של הלייקרס והסלטיקס.
‏כשאנחנו הופענו, זה היה כמעט כאילו ‏שהתפרצנו למסיבה שלהם.
‏ככה שיחקו בשעתו כדורסל.
‏שחקני היריבה היו אולי פחות מוכשרים,
‏אבל כשאתה בא לדטרויט, יכסחו לך את הצורה.
‏יש לנו תגרה. ליימביר ודוהרטי מתקוטטים ממש.
‏אנחנו פשוט... "טוב, אנחנו הילדים הרעים."
‏התחלנו לינוק מזה. ‏לפני ששמנו לב התחלנו לנצח.
‏- דטרויט פיסטונס ‏גמר המזרח 1988 -
‏הפיסטונס עקפו את הסלטיקס כמלכי אזור המזרח,
‏והם התקדמו להם בדיוק כשהבולס התחילו להגיח.
‏ב-1987-1986, ג'רי קראוס שכר מאמן ראשי,
‏וכולנו חשנו שנחוץ לנו משהו שונה.
‏- אלבק מהבולס בחוץ, קולינס בפנים -
‏זה מעיד על החוזקים של ג'רי.
‏הוא זיהה את דאג קולינס הצעיר,
‏שלתחושתו היה מביא אנרגיה ולהט ‏שנחוצים לקבוצה צעירה.
‏- ג'ון פקסון ‏גארד בבולס -
‏זה משחק שנצטרך לבוא אליו באנרגיה גבוהה.
‏שתהיה רמת אנרגיה גבוהה. ‏ננצח הערב, מחר ערב חופשי,
‏תבלו בלילה בלוס אנג'לס ‏איך שבא לכם. לא אכפת לי.
‏פרט לכך, יש לנו מחר אימון...
‏דאגי היה משב רוח רענן.
‏הוא האמין בכל מה שאני האמנתי בו. ‏הוא רצה לנצח.
‏הוא היה בחור קליל, שכיף לשחק בשבילו.
‏ברוכים הבאים, אוהדי ספורט, ‏זה קזינו הספורט של שיקגו.
‏הוא מרמה.
‏בנאדם! ‏-הנה לך!
‏כן. ‏-להמר.
‏אנחנו יודעים למה הוא מנצח, יש לו מלכים. ‏-מלכים, נכון.
‏אין כמו האנרגיה שהייתה לדאג על הקווים.
‏הוא ירד מהמגרש אחרי משחק כשכולו ספוג זיעה.
‏כלומר, הוא פשוט... הוא נראה כאילו ששיחק.
‏בואו נוודא שמעל לכול ננוח.
‏דטרויט, יש לנו אחד-ארבע דפוק ‏נגד הבני... האלה.
‏זה משודר בשידור ארצי, ‏ואני רוצה לנצח אותם ביום ראשון. קדימה.
‏כן!
‏שנה לפני שבאתי,
‏הבולס הודחו על ידי בוסטון בפלייאוף.
‏המשחק נגמר. ‏בוסטון ניצחה בסדרה בשלושה משחקים.
‏- גמר מזרח סיבוב ראשון 1986 ‏סלטיקס - בולס 3-0 -
‏התוצאה הסופית היא 122-104 לסלטיקס.
‏הסגל היה דליל במקצת בשעתו.
‏ראיתי את מייקל משחק, ‏אבל מעולם לא ביליתי במחיצתו.
‏מספר 34, צ'רלס אוקלי.
‏השחקן השני הכי טוב שלנו ‏אז היה צ'רלס אוקלי.
‏הוא היה ריבאונדר אכזרי, הוסיף קשיחות רבה.
‏ג'ון פקסון היה בקבוצה ההיא, דייב קורזין.
‏והמאמן הראשי, דאג קולינס.
‏במשחק הראשון שאימנתי ‏היינו במדיסון סקוור גרדן.
‏ולניקס היו פטריק יואינג, ביל קרטרייט, ‏המוכשרים.
‏יובי בראון מאמן מהולל.
‏נותרו שתי דקות למשחק. יש שוויון.
‏אני ספוג זיעה.
‏לעסתי את המסטיק עד דוק, הוא בכל הפה שלי.
‏וראיתי יד מונפת... עם כוס מים,
‏וזה היה מייקל ג'ורדן. הוא הביט בי ואמר,
‏"המאמן, תשתה מהמים, תנקה את הפה שלך.
‏לא ארשה שתפסיד במשחקך הראשון."
‏הנה שוב ג'ורדן.
‏לגמרי לבד, מסתובב, מהלוח.
‏ארבעים ושתיים נקודות למייקל ג'ורדן.
‏עשר שניות בשעון הזריקות, ‏רורי ספארו עובד על זה.
‏ג'ורדן, אל הסל, קולע.
‏והוא המשיך לקלוע את עשר הנקודות ‏האחרונות במשחק, סיים עם 50.
‏מייקל ג'ורדן קובע ‏שיא חדש במדיסון סקוור גרדן,
‏לשחקן יריב הערב, עם 50 נקודות.
‏ובזכות השיקגו בולס, דאג קולינס ‏מנצח במשחק החוץ הראשון שלו,
‏וזהו דאג קולינס שמח בקצה המרוחק.
‏אני זוכר שבמטוס בחזרה לשיקגו אמרתי,
‏ "הבחור הזה הוא משהו שטרם ראיתי."
‏דאג ואני היינו ככה, אתם יודעים.
‏הוא תכנן התקפה,
‏שתתמוך בצורת המשחק שלי, ובאופן האימון שלו.
‏זה בסדר, מייקל.
‏לדעתי הוא אהב את התחרותיות שבי.
‏הוא מבין שהכבוד הכי גדול ‏שאפשר להעניק לשחקן דגול,
‏הוא לאמן אותו וקשה.
‏הקטע הגדול של מייקל היה,
‏ "גם אם האימון לרעתי, עדיין אנצח."
‏דאג תמיד ניסה לשמר יתרון תחרותי באימון.
‏הייתי בחמישייה הפותחת.
‏ולפני ששמתי לב,
‏בזמן שניצחתי, הוא העביר אותי קבוצה.
‏באחד מימי האימונים הוא התרגז. ‏הוא חשב שאני מרמה בתוצאות.
‏הוא התרגז ועזב את האימון, וחזרנו למחרת,
‏ושאלו, "דיברת עם מייקל מאז האימון אתמול?"
‏אמרתי, "לא הייתה לי הזדמנות, נדבר." ‏ובמקביל, מייקל יצא.
‏הושטתי ידיים לחבק ונשקתי לו בלחי.
‏אמרתי שאני אוהב אותו והוא אותי.
‏אתה מוכן לבוא לרגע שנתנשק בטלוויזיה? ‏-בבקשה.
‏אתה מוכן להגיד להם שהכול בסדר?
‏טוב, התפייסנו בנשיקה.
‏אימנתי אותו שלוש שנים, ‏מעונת 1987-1986 עד 1989-1988.
‏כשאימנתי אותו, ‏הוא היה השחקן המצטיין בליגה.
‏...לעומק, מכניס פנימה, כן!
‏הוא היה השחקן המצטיין באול-סטאר.
‏הוא ניצח בתחרות ההטבעות...
‏והוא היה שחקן ההגנה של השנה.
‏מסירה שנחטפה על ידי ג'ורדן. ‏מייקל ג'ורדן לוקח את זה מקצה לקצה.
‏זו גדולה.
‏הוא היה כעת השחקן הטוב ביותר.
‏- כדורסל מקצועני ‏הבולס מתעלים כשזה חשוב -
‏תחת דאג קולינס, הבולס השתפרו במהירות,
‏ונהיו לפתע מועמדים אמיתיים באזור המזרח.
‏דטרויט הייתה, בהחלט בשעתו, ‏הקבוצה שצריך לנצח במזרח,
‏אבל מי יקרא עליהם תיגר?
‏מי יתעלה ויאתגר את דטרויט?
‏זו עמדה להיות אחת משתי קבוצות.
‏הבולס היו בעליה, כמובן, באותו זמן,
‏עם הליבה הצעירה שלהם, ‏של ג'ורדן, פיפן והוראס גרנט.
‏אבל קליבלנד הייתה בשעתו קבוצה מעולה.
‏כך שאלה שתי הקבוצות העולות במזרח.
‏- אזור המזרח 1989 -
‏- בולס - קאבלירס -
‏הבולס ישחקו נגד קליבלנד ב-1989, ‏בסדרת הטוב מחמישה משחקים.
‏רוב פרשני הכדורסל האמינו ‏שקליבלנד טובה יותר.
‏- מייקל וילבון ‏וושינגטון פוסט -
‏איש לא הימר על הבולס.
‏התקשורת בחרה בקאבלירס. כולם בארץ בחרו בהם.
‏בזמנו שיחקנו שש פעמים ‏נגד קבוצות באזור שלנו.
‏הם ניצחו אותנו שש פעמים, שש-אפס.
‏אז בעינינו, לא היה לנו מה להפסיד.
‏- סיבוב ראשון - משחק 1 -
‏הבולס מנצחים במשחק הראשון, ‏וקליבלנד מנצחת בשני בקליבלנד.
‏תיקו 1-1 עם ניצחון של קליבלנד.
‏חזרנו לשיקגו, הבולס ניצחו במשחק השלישי.
‏שיקגו מנצחת, 101-94.
‏במשחק הרביעי, לג'ורדן יש זריקת עונשין ‏בסוף הזמן, מפספס.
‏פספס. התקוות של הקאבלירס עוד בעינן.
‏חזרנו לקליבלנד למשחק החמישי.
‏- CBS ספורטס ‏פלייאוף 1989 -
‏ברוך שובכם לריצ'פילד קולוסיאום ‏למשחק החמישי
‏בין השיקגו בולס לקליבלנד קאבלירס.
‏עד אז, בתולדות המועדון,
‏הבולס איבדו יתרונות.
‏וחשבת, "אלוהים, זה יקרה שוב.
‏הם יפספסו את זה. ‏הם יפסידו את הסדרה לקליבלנד."
‏אז המשחק עמד להתחיל, ‏והיו עוד שני כתבי ספורט.
‏כתב ספורט מהסאן טיימס, לייסי בנקס,
‏וקנט מקדיל מההראלד ואני.
‏ולייסי הימר ניצחון גורף ‏לקאבלירס בשלושה משחקים.
‏קנט הימר שהקאבלירס ינצחו ברביעי, ‏ואני הימרתי על ניצחון בחמישי.
‏אז מייקל... המשחק עמד להתחיל,
‏ומייקל ניגש אל לייסי, ‏הצביע לעברו ואמר, "טיפלנו בך."
‏הוא הביט אל קנט ואמר, "טיפלנו בך."
‏והוא הביט בי, "והיום נטפל בך."
‏- סיבוב ראשון - משחק 5 -
‏- בולס - קאבלירס -
‏מארק פרייס ורון הרפר בקו האחורי ‏ויצאנו לדרך. הכדור של קליבלנד.
‏היתרון עבר מצד לצד כל הזמן.
‏ג'ורדן נגד הרפר, זריקה מעולה בסיבוב.
‏והיה משחק קשה מאוד.
‏זה הפלייאוף,
‏ויש לנו פה שתי קבוצות מעולות, ‏החבר'ה משקיעים הכול.
‏היה קרב תמידי.
‏הייתה פה דרמה בדקות האחרונות של המשחק. ‏אחת עשרה שניות לסיום.
‏באמצע המגרש. ‏-הכדור של ג'ורדן,
‏וג'ורדן מנתר וקולע, שש שניות לסיום.
‏- שיקגו 99 ‏קליבלנד 98 -
‏ג'ורדן קולע לסל ‏ויש לו כעת 42 נקודות במשחק,
‏והקאבלירס ביקשו פסק זמן.
‏אילו מוסר פנימה. הוא מוסר לנאנס, ‏מקבל את הכדור בחזרה,
‏מזנק לחישוק, משחיל שלוש שניות לסיום.
‏זה הסיפור שלנו פה, בריצ'פילד קולוסיאום.
‏אחת מהקבוצות האלה תתקדם. ‏זה היה משחק מלהיב.
‏לבולס יש שלוש שניות ‏לנסות לזרוק ולנצח במשחק.
‏כולם ידעו לאן ילך הכדור.
‏הם הצמידו לי את קרייג אילו בזמן הזה,
‏ובכנות, זו הייתה טעות,
‏כי מי ששמר עליי טוב יותר היה רון הרפר.
‏הובלנו בנקודה.
‏אמרתי, "המאמן, אם-ג'יי שלי."
‏- רון הרפר ‏גארד בקאבלירס -
‏אז המאמן אמר לי, ‏ "אשים את אילו על אם-ג'יי."
‏ואני כאילו, "כן, טוב, שיהיה, ‏על הזין שלי הקשקוש הזה."
‏הגנה!
‏תכננו מהלך שבו אני אגיע אל הכדור.
‏אבל היה לי זמן לכדרור אחד ואז ג'אמפ שוט.
‏התרחיש הזה היה להיות או לחדול.
‏אז עשיתי ככל יכולתי להשיג את הכדור.
‏המסירה מגיעה אל ג'ורדן.
‏הנה מייקל בקו העונשין, זורק מעל אילו, טוב!
‏הבולס מנצחים, הם מנצחים במשחק!
‏ושיקגו הדיחה את הקאבלירס, 101-100.
‏מייקל, שיחקת אותה, מותק!
‏-כן!
‏אני מרגיש שהוכחתי את עצמי מתחילת הפלייאוף,
‏עם המבט העגום שכולם נעצו בנו,
‏ואפילו שאלתי אתכם בחדר ההלבשה, ‏שאלתי את כולם,
‏"מה הייתה התחושה בשיקגו? ‏כבר הספידו אותנו?"
‏ואמרתם שחלק הספידו אותנו.
‏אמרתי, "תגידו להם שיישארו בבית."
‏מישהו כתב או אמר ש"הבולס ילכו הביתה,
‏תשלחו אותם הביתה."
‏אז כשהוא קלע, ‏ "לכו הביתה, בני זונות, לכו הביתה."
‏תסתלקו מכאן, לכו לכל מקום, אבל עפתם מכאן.
‏מי שלא איתנו, שילכו לעזאזל כל המזדיינים.
‏ג'ורדן ניצח אותם בזמזם ‏עם ג'אמפ שוט באזור הצבע.
‏זה היה כה דרמטי, ואופייני
‏למה שראינו את מייקל עושה ‏בשאר הקריירה שלו ברגעים גדולים.
‏הקליעה הזאת אפשרה לבולס להתחיל לצמוח,
‏ולהאמין שצפוי משהו מיוחד באופק.
‏התגברנו לבסוף על המכשול ‏של הלך הרוח המפסידני.
‏התחלנו להיות מועדון מנצח,
‏והשמיים היו הגבול.
‏- NBA ב-CBS -
‏כמה גבוה הוא מסוגל לעוף? מייקל ג'ורדן נוסק
‏יחד עם השיקגו בולס.
‏אבל כעת ניצב סופרמן ‏בפני המבחן הכי קשה שלו.
‏- גמר מזרח - משחק 1 ‏בולס - פיסטונס -
‏ואנחנו מביאים לכם את המשחק הראשון ‏של אליפות המזרח,
‏בין האנדרדוג, שיקגו בולס, ‏לבין הפייבוריטית, דטרויט פיסטונס.
‏ה-NBA היה מושקע בהפיכת מייקל ג'ורדן לכוכב.
‏הפיסטונס... האטו את זה.
‏ידענו כמה היה חשוב ל-NBA שמייקל יעלה שלב.
‏התשריט היה לארי, מג'יק וכעת מייקל.
‏ולפתע פתאום הייתה קבוצה קטנה בדטרויט,
‏שחיבלה בסיפור.
‏אהבנו את זה.
‏כמה ממשית הייתה השנאה ‏בין הקבוצות ההן של הבולס והפיסטונס?
‏שנאתי אותם.
‏כן, השנאה נמשכת עד עצם היום הזה.
‏הם הפכו את זה לאישי. ‏הם כיסחו לנו את הצורה פיזית.
‏כששיחקנו נגד הפיסטונס בסדרה ההיא, ‏זה היה קרב גופני פנים אל פנים.
‏אבל מעולם לא נסוגנו. נלחמנו בהם.
‏הבולס ניצחו במשחק הראשון.
‏אז המשחק הראשון היה שלנו.
‏הם ניצחו במשחק השני.
‏חזרנו לשיקגו.
‏למייקל היה אחד מהמשחקים הכי מדהימים.
‏ג'ורדן. חוטף, מנע חוץ, הנה זה שוב קורה.
‏יש!
‏תראו אותו מתרומם, עושה 360 מעלות ‏ופשוט זורק למעלה.
‏פיפן מוצא את ג'ורדן, הנה זה.
‏רודמן עליו, אחד על אחד. חמש שניות לסיום.
‏ג'ורדן, מהלוח. יש!
‏זה נגמר. שיקגו מנצחת.
‏- גמר מזרח - משחק 3 -
‏- פיסטונס 97 - 99 בולס -
‏על מה הלכת במהלך האחרון?
‏זה היה "למסור את הכדור למייקל, ‏כולם לעוף לו מהדרך...
‏ולהגיע לסל."
‏ג'ורדן די השתלט על המשחק,
‏קלע את כל סלי השדה החשובים בדקות הסיום,
‏נראה כמו... נראה כמו כוכב העל שהוא.
‏צ'אק, איך תתאוששו?
‏ידענו שמייקל ג'ורדן הוא השחקן הכי טוב,
‏וניסינו לנצל את זה כקריאת קרב להתגודד.
‏נאלצנו לעשות הכול מנקודת מבט פיזית ‏כדי לעצור אותו.
‏לדטרויט היו חוקי ג'ורדן שנועדו רק למייקל.
‏- ג'יימס וורת'י ‏שבע פעמים אול-סטאר -
‏לא ברור איך הוא יצא מזה בחיים.
‏חוקי ג'ורדן הנודעים לשמצה,
‏הטקטיקה ההגנתית של הפיסטונס, כשמה כן היא,
‏נאכפת כל פעם שמייקל על הקרקע.
‏כשהוא היה באוויר, לא היה לנו סיכוי.
‏אבל כשהכול על הקרקע, אתה עומד על שלך.
‏חייבים לעצור אותו לפני שהוא ממריא,
‏כי הוא לא אנושי.
‏מייקל ג'ורדן. עבירה.
‏ג'ורדן. שוב ג'ורדן, נדחף.
‏גם פה, יישום חוקי ג'ורדן.
‏- משחק 4 ‏פיסטונס 86 - 80 בולס -
‏הפיסטונס ישוו את התוצאה, שתיים לכול,
‏והסיפור במשחק הזה, ההגנה של דטרויט.
‏אלה היו חוקי ג'ורדן.
‏מהצדדים, נדחוף אותו עד גובה המרפק,
‏ולא נרשה לו להתקדם לקו הבסיס.
‏שנית, כשהוא במרכז, נכפה עליו לפנות שמאלה.
‏כשהוא מקבל את הכדור מתחת לסל, ‏נסגור עליו מלמעלה.
‏אלה חוקי ג'ורדן, וזה היה כה פשוט.
‏מה קורה כשהוא מגיע לקו בסיס?
‏אז ליימביר ומהורן היו מתרוממים ‏ומפילים אותו לקרקע.
‏ברגע שהוא דורך בצבע, להכות אותו.
‏צ'אק דיילי אמר, "זה חוק ג'ורדן,
‏כל פעם שהוא מגיע לסל, תורידו אותו לקרקע."
‏כשהוא מגיע לסל, הוא לא יטביע.
‏אנחנו נכה אותך. ואתה תהיה על הקרקע.
‏ג'ורדן עדיין למטה.
‏ניסינו לפגוע פיזית במייקל.
‏לג'ורדן אין לאן לפנות, נחבט.
‏עד כמה אתה רוצה את זה?
‏האם אתה מוכן להיפצע כדי לקלוע סל?
‏הפיסטונס רוצים להעניש את ג'ורדן ‏בכל פעם שהוא בצבע.
‏השופטים בזמנו לא הסתכלו ‏לראות אם מייקל פצוע או לא.
‏זה לא היה, "תוודאו שהמושיע בסדר," ‏זה לא היה...
‏זה לא היה המצב.
‏זה נגמר בפאלאס. הפיסטונס ניצחו את הבולס.
‏- הפיסטונס מובילים 3-2 על הבולס -
‏לא אוכל להשוות את מייקל ג'ורדן לאיש, ‏כי על מנת לשרוד את זה
‏ועדיין לשמר את הגדולה שלו, אין שני לו.
‏לא היינו מוכנים לדטרויט פיסטונס ‏באותה נקודה בזמן.
‏- ביל קרטרייט ‏סנטר בבולס -
‏הם היו פיזיים יותר מאיתנו. הם היו התוקפים.
‏דטרויט קראו אותנו.
‏הדטרויט פיסטונס, בזכות ניצחון 103-94,
‏הדיחו את הבולס, והם אכן בדרך לגמר.
‏לצער הבולס, הסיפור היה זהה.
‏ "תשלטו במייקל, והניצחון שלכם."
‏לא היה לנו, כיחידה,
‏את הביטחון שחשנו שנחוץ לנו ‏כדי לנצח את דטרויט.
‏והמשחק נגמר והפיסטונס זכו באליפות.
‏- 1989 גמר NBA ‏ארבע-אפס לפיסטונס מול הלייקרס -
‏הם יירשמו בספר השיאים כאחת מקבוצות ההגנה ‏הכי טובות אי פעם
‏בתולדות הליגה.
‏נדמה שבספורט תמיד יש קבוצה אחת...
‏שצריך לגבור עליה,
‏והקבוצה נבנית כמעט כדי לגבור עליה,
‏וחד משמעית, אצל הבולס, אלה הפיסטונס.
‏- אלופים ‏דטרויט פיסטונס 1989 -
‏- יוני 1989 -
‏- פברואר 1993 -
‏חבר של דניס רודמן היה מודאג דיו
‏ממקום הימצאו של שחקן הפיסטונס בלילה, ‏שהוא התקשר למוקד החירום שיפתחו חיפוש.
‏המשטרה מצאה את רודמן בפאלאס ‏השכם בבוקר, באובורן הילס.
‏רודמן לקח עמו את הרובה המוחזק כחוק.
‏מצב רוחו הוגדר כנואש.
‏מה קרה? למה אנשים מודאגים?
‏- 11 בפברואר 1993 -
‏התשובה הנכונה בידכם.
‏אני פה.
‏זה דניס בשעה 8:00 הבוקר, ‏מנסה להרגיע את הכתבים שהוא בסדר,
‏שהוא לא על סף התמוטטות רגשית,
‏ושהוא לא עשה שום דבר חריג, לפחות אצלו.
‏הדיווח שהגיע אלינו הוא שהוא לקח נשק, ‏היה לו נשק בטנדר.
‏- רון רוטשטיין ‏מאמן ראשי פיסטונס -
‏האם שמעת את זה? האם תוכל לאשר את זה?
‏שמעתי את זה, כן. זה כל מה שידוע לי.
‏היה לי נשק ביד, במושב הקדמי.
‏למזלי, נרדמתי, השוטרים באו ומצאו אותי.
‏הייתי אבוד בשעתו. פשוט אבוד.
‏בתקופה ההיא בחיי, אני חושב ‏שזה היה צלצול השכמה וזעקה לעזרה.
‏ייתכן שאמש הייתה הפעם האחרונה ‏שראינו את דניס רודמן במדי הפיסטונס.
‏דניס רודמן היה שחקן הפיסטונס. ‏הוא כבר לא שם.
‏ "התולעת" כעת בספרס, ‏הוחלף תמורת שון אליוט ודיוויד ווד.
‏- אוקטובר 1993 -
‏דניס עבר לסן אנטוניו,
‏ואז יצא לאקרנים "איש ההרס", ‏והוא שינה צבע שיער.
‏זה אני, זה דניס רודמן. ‏אני לא מנסה לרצות אף אחד.
‏ואז מדונה אמרה, "הוא חמוד".
‏והם התחילו לצאת.
‏מדונה הסבירה לו,
‏"אתה חייב לבסס מה תרצה להיות בחיים.
‏אל תהיה מי שאומרים לך שעליך להיות."
‏הוא התחיל להבין שהוא יכול למתוח כל גבול,
‏ויש בזה חירות.
‏האנשים שכותבים בעיתון ‏לא ממש מכירים את דניס רודמן.
‏הם בכלל לא מדברים איתי. ‏הם צריכים לכתוב משהו משוגע או מטופש
‏כדי שאצא מניאק.
‏אני רק רוצה לעשות משהו ‏שיגרום לי להרגיש חופשי,
‏שאוכל לעשות כל מה שבא לי.
‏מה זה אומר, התלבושות, הקעקועים,
‏משקפי השמש, כובע הקטיפה, הטבעות, ה... די.
‏למה?
‏אני עושה את שלי.
‏זה גורם לי אושר. ‏זה גורם לי להרגיש כמו ילד בן עשר.
‏מותר לי לבקש ממך שתעשה למעני ‏דבר אחד לפני תום הראיון?
‏תוריד את הכובע. ‏-למה כולם אומרים לי את זה?
‏תראה לי מה הצבע שלו. ‏-אין לו צבע.
‏אני די עצלן ואמרתי, "לעזאזל עם זה".
‏אני שוקל לגלח אותו.
‏לא רציתי שום נגיעה לדניס.
‏לא רציתי להתעסק איתו.
‏וג'ימי סטאק, שהיה עוזר שלי בשלב ההוא,
‏בא אליי ואמר, "בוא נדבר על רודמן".
‏אמרתי, "לא אדבר על רודמן."
‏והוא אמר, "ג'רי, עשיתי שיעורי בית."
‏חשתי שיש לי השקפה שונה על דניס.
‏- ג'ים סטאק ‏עוזר ג'נרל מנג'ר -
‏דניס רודמן, שיש לו כבר עבירה טכנית, ‏מקבל עוד אחת ויוצא.
‏דניס התפרע בסן אנטוניו.
‏אבל חשתי שבמבנה שהיה לנו, ‏עם מייקל וסקוטי בהנהגה,
‏דניס יכבד אותם, ישחק ויפרח.
‏אלמלא היו לנו מייקל וסקוטי ‏והאנשים בחדר ההלבשה,
‏דניס לעולם לא היה נלקח.
‏אלמלא פיל היה המאמן, הוא לא היה נלקח.
‏כי ידעתי שפיל יתמודד איתו.
‏אתה זוכר את הפגישה הראשונה שלך עם רודמן?
‏היה מחריד.
‏נכנסתי לבית של ג'רי קראוס.
‏הוא ישב על הספה. היה לו כובע ‏של מנקה בריכות שהסתיר את עיניו.
‏הוא עם הטבעות באף ובפה,
‏והוא לא קם בפניי. אז אמרתי, "קום, דניס.
‏תוריד את הכובע, תלחץ יד. ‏בוא נצא החוצה ונדבר."
‏היינו צריכים לעשות סולחה, בבית.
‏אז הוא אמר, "דניס, תרצה לשחק בבולס?"
‏אמרתי, "לא אכפת לי. שיהיה. מה קורה?"
‏בשבוע שעבר, הבולס הכריזו על רכש
‏של שחקן שנחשב בעיני רבים
‏כוכב הכדורסל הכי שנוי במחלוקת ב-NBA.
‏זהו דניס רודמן, ‏מטובי קולטי הריבאונדים בתולדות ה-NBA.
‏האם זה מהמהלכים הכי נבונים ‏שנעשו אי פעם בבולס, או מהטיפשים?
‏התגובה לרודמן באה מהבטן.
‏רודמן היה במרכזה
‏של הקבוצה הכי שנואה בתולדות שיקגו.
‏כולנו חשבנו, "אין מצב שיקבלו אותו אי פעם.
‏גם אם הוא יוחתם, הוא לעולם לא יתקבל."
‏ולזכותם,
‏ג'ורדן ופיפן בפרט אמרו, ‏"הוא יכול לעזור לנו לנצח.
‏אנחנו יודעים כמה הוא קשוח."
‏איך דניס השתלב בקבוצה כשהגיע בתחילה?
‏כמו יד לכפפה.
‏דניס היה שחקן הגנה דומיננטי,
‏ומה שדניס הביא היה בדיוק מה שהיה נחוץ לנו,
‏- סטיב קר ‏גארד בבולס -
‏מישהו שנתן לנו יתרון בקו הקדמי.
‏אם הוא יעשה את עבודתו, אז נאהב אותו.
‏נשחק כדורסל וננצח. זהו זה.
‏זה מה שהוא עשה.
‏דניס הוא מהבחורים הכי חכמים ששיחקתי איתם.
‏הוא הבין אסטרטגיות הגנה, עם כל התרגילים.
‏לא היו לו מגבלות, מבחינת הביצועים שלו.
‏הוא מסוגל לשמור על כמה שחקנים.
‏- ג'אד בוכלר ‏פורוורד בבולס -
‏הוא למד כל שחקן. ‏הוא הכיר את החוזקים והחולשות של שחקנים.
‏רודמן עם ההצלה...
‏דניס יודע למלא היטב את תפקידו.
‏יש לו הבנה מעולה במה שדרוש כדי לנצח.
‏הוא סיבה משמעותית להצלחה שלנו.
‏- ינואר 1998 -
‏- בראשית ינואר 1998, -
‏-הבולס בצמרת אזור המזרח ‏עם מאזן של 24-11. -
‏- אבל נמשכות השאלות לגבי התוכניות ‏של ג'ורדן מעבר לעונת 1998-1997. -
‏צחקתי. ‏-אני מכיר את הקעקועים שלך.
‏אני יודע. כתבת עליי כתבה יפה לא מזמן.
‏אני מודה לך. ‏-איזו מהן?
‏שכתבת בה, "אל תחששו ממה שהוא יעשה,
‏תחיו את ההווה. אל תדאגו לשנה הבאה.
‏תניחו לו. תפסיקו לשאול ‏שאלות מטופשות על המתרחש."
‏גם עליי זה נמאס.
‏עייפתי מזה. עייפתי מזה לגמרי. ‏אפסיק לדבר אתכם.
‏פשוט תגיד, "השאלה הבאה".
‏אתם כבר לא עושים את זה, אבל זה בנסיעות.
‏זה מה שהרג אותי. ‏-כן.
‏זה בטח סוחט קצת, בכל עיר,
‏ "האם זה המשחק האחרון של מייקל?" ‏וכל מה שסביב זה.
‏האם זה מתיש אותך קצת?
‏כן, זה נמאס. השאלות לא מתחלפות, ‏והתשובה פחות או יותר זהה.
‏נכון היה נחמד אילו אוהדי הבולס ‏נהנו מהמסע לאליפות,
‏בלי לחשוש שזה המסע האחרון של הבולס?
‏עוד שאלות כאלה הופנו היום למייקל ג'ורדן.
‏אתה אמרת שזו שנתך האחרונה.
‏זה ביקורך האחרון באזור המפרץ?
‏זו עונתך האחרונה?
‏אתה חש שזה מסע אחרון של מייקל בבולס?
‏זו הפעם האחרונה שלך באטלנטה?
‏האם עליו לפרוש? ‏-זו החלטה שלו.
‏אנחנו נדרשים לשאול בכל משחק אם תפרוש.
‏תקבלו אותה תשובה.
‏אף שאולי התשובות שלי זהות, ‏אני מתאמן עליהן לא מעט.
‏אני לא יודע.
‏אין לדעת.
‏אין לי מושג.
‏אולי זאת הפעם האחרונה, ‏הריקוד האחרון, מה שיהיה, אבל...
‏אני לא מתמקד בזה, אני מתמקד רק ברגע.
‏נהנים מהרגע, נהנים מהמשחק.
‏ומה שיקרה עם הארגון הזה,
‏סוף העונה מגיע.
‏מה שיקרה אחר כך יקרה.
‏אני חושב שאנשי התקשורת מנסים ‏לשנות כיוון ולהחליף
‏את הדגש בשאלה, ‏כדי לבדוק אם התשובה שלי תשתנה,
‏והתגובה שלי לא משתנה.
‏אז מה לגבי השנה הבאה, מייקל?
‏אתם... אני אוהב אתכם. ‏אתם נהדרים. תסלחו לי.
‏- עובדים בלבד -
‏טוב, כולם, בואו נפגוש את משפחת השרופים.
‏זו משפחת השרופים.
‏ראשון הוא גאס שרוף, סי-טי שרוף,
‏קלווין שרוף, טום שרוף.
‏ג'ון מייקל שרוף. ‏-זה ג'ון מייקל שרוף.
‏ג'ורג' שרוף. ‏-זו משפחת השרופים.
‏הם מטפלים במייקל שלנו.
‏משפחת השרופים הם המאבטחים של מייקל.
‏- ג'ון ליגמנובסקי ‏אחראי ציוד בבולס -
‏משפחת השרופים הם בעצם אוהדים שרופים.
‏נהגנו לומר שכולם שרופים על מייקל.
‏הם תמיד היו בסביבה.
‏הוא השרוף העיקרי. תת אלוף גאס שרוף.
‏תת אלוף.
‏בסדר.
‏תסתלקו מכאן. יש לנו דיון סוער.
‏דיון סוער על הנשיא. תסתלקו מכאן.
‏הוא ינהל את המדינה בשבוע הבא. ‏-גאס ינהל את המדינה.
‏אילו הייתה לנשיא משפחת שרופים, ‏לא הייתה לו בעיה כזו.
‏גם משלמים את הקנס שלך.
‏כן? משלמים את הקנס שלי, ראיתם?
‏הבנתם אותי?
‏כל האנשים בתחום נוכלים. שתדעו עכשיו.
‏זה היה קרייג סאגר שנתן לי 20 דולר ‏כדי לשלם את הקנס שלי.
‏נשמע כמו שוחד. תדווח עליו. ‏-זה מה שאמרתי.
‏הוא כנראה רוצה לראיין אותי. ‏הוא רוצה משהו. בעיה שלו.
‏הוא רק אומר שלום.
‏תודה רבה.
‏הם אוהבים אותך מאוד.
‏...בידור... בכל אופן, בידור...
‏בבקשה, חמוד.
‏אלוהים! תודה!
‏רק חתימה!
‏בבקשה, מר רודמן. תודה רבה.
‏אתם אוהבים את שיקגו?
‏כן, היא אדירה. ‏-אנחנו אוהבים אותה.
‏תבוא מתישהו לנשוויל. ‏-ממש לא.
‏הייתי בנשוויל, אחי. לא.
‏לפני חודשיים, סקוטי פיפן אמר ‏שלעולם לא ישחק שוב בבולס.
‏- 10 בינואר 1998 -
‏אבל אז הוא ריכך את עמדתו ‏ואמר שהוא מצפה לשוב לקבוצה.
‏כך שהשאלה נהייתה, מתי הוא ישוב?
‏מה גרם לך להתחרט?
‏להתחרט בנוגע לחזרה למשחק? ‏-כן.
‏אני פשוט... ידעתי שזה כנראה יתמצה
‏בזה שאני והקבוצה ננסה ללכת ראש בראש,
‏ואני אפסיד במצב הזה,
‏כי הם יתחילו לקנוס אותי, בטח...
‏לא התכוונתי לתת להם להרוויח ככה.
‏בשורה התחתונה, הייתי מוכן לקבל החלפה, ‏אם זה יבוצע.
‏וידעתי שהם לא יעשו את זה.
‏אחרי שצפה ב-35 משחקים מהספסל,
‏הפורוורד של הבולס לבש מדים ‏ביונייטד סנטר הערב, ועלה למגרש.
‏באשר לדניס רודמן, תקלטו את התסרוקת החדשה.
‏השמועה היא שאלה "33" כמחווה לשובו של פיפן.
‏בסוף, פיפן שיחק 31 דקות,
‏קלע 14 נקודות, קלט ארבעה ריבאונדים, ‏וחילק חמישה אסיסטים,
‏והבולס בטח מרגישים התרוממות משובו של פיפן.
‏- ווריורס 82 -87 בולס -
‏כשסקוטי לא היה,
‏דניס אהב את העובדה שמייקל נזקק לו.
‏היי, דניס...
‏תודיע לי מתי אוקלי עושה לי חסימת גב.
‏הוא חוסם לך.
‏תרצה שאפתח אותו, או רק לעכב אותו?
‏אם תצטרך לשנות עמדה, תשנה.
‏אוכל לעצור את יוסטון. אוקלי יסתובב, ‏אוכל לעצור אותו במקום.
‏כשהשעון אוזל,
‏הוא חוסם ומתפנה לזריקה...
‏תשנה עמדה במצב כזה.
‏הוא אמר, "היי, מייקל, זה אני ואתה. ‏זה שלנו."
‏וכשסקוטי חזר הם איבדו אותו.
‏כשסקוטי חזר, היו שוב "שלושה אמיגוס",
‏ואני פחות או יותר הגלגל החמישי.
‏הצלילה של רודמן נהייתה דרמטית, ‏השתייה שלו, החגיגות שלו,
‏החיבור שלו למציאות.
‏אנשים לא מבינים,
‏בקבוצה הזאת מתמודדים לא רק עם כדורסל.
‏זה הלחץ שבזיבולים. אני אשחק חינם,
‏אבל מקבלים שכר על הזיבולים, ‏אחרי שיורדים מהמגרש.
‏הלחץ הציבורי, הלחץ התקשורתי.
‏תעופו לי מהפרצוף, סיימתי.
‏אני לא מדבר, גבר.
‏אין תגובה. מה תגידו על זה?
‏הכדורסל פשוט. זה משחק פשוט.
‏אבל כשיוצאים מהשטח התחום הזה, זה קשה.
‏מעולם לא נאלצתי להוכיח דבר לאנשים במדינה.
‏שהעסק הזה יישק לי בתחת. ‏לא מזיז לי מה חושבים עליי.
‏כולם הבינו את ההשפעה של דניס על הקבוצה,
‏והבנו שהיו לו צרכים...
‏שונים בחייו הפרטיים מאשר לנו.
‏אשמיע לך משהו ממייקל.
‏בזמן שסקוטי לא שיחק, דניס היה אזרח למופת,
‏עד לנקודה שבה זה הטריף אותו.
‏אז כשסקוטי חזר, דניס רצה חופשה.
‏באתי לאימון. פיל קרא לי ואמר, ‏ "דניס רוצה לומר לך משהו."
‏כשדניס רוצה לומר לי משהו, ‏ברור לי שזה לא משהו שארצה לשמוע.
‏זה נשמע...
‏אז דניס אמר, "אני צריך חופשה."
‏והסתכלתי על פיל, "פיל, מה הכוונה, חופשה?"
‏הוא אמר, "הוא צריך חופשה. הפוגה להשתחרר."
‏אמרתי, "תראה, פיל, אומר לך משהו.
‏אם מישהו צריך חופשה דפוקה, זה אני."
‏הוא אמר... הסתכלנו על דניס, ‏ "דניס, מה תעשה?"
‏הוא אמר, "אני צריך לנסוע לווגאס."
‏"פיל, תיתן לו לצאת לחופשה, לא נראה אותו.
‏תיתן לו לנסוע לווגאס, ‏בוודאות לא נראה אותו."
‏אז הוא מסתכל על דניס ואומר, "דניס, טוב,
‏החופשה שלך יכולה להיות ל-48 שעות?"
‏ודניס ענה,
‏"אין לי ברירה, אקח מה שתיתן לי, ‏אקח 48 שעות."
‏ "ארבעים ושמונה שעות. יש לך 48 שעות, דניס."
‏והסתכלתי על פיל כאילו, ‏"הוא לא יחזור בעוד 48 שעות.
‏"לא אכפת לי מה תגיד. הוא גמר.
‏ "טוב. 48 שעות."
‏אם הוא יוצא מהחדר הזה, ‏נוסע ישר לנמל התעופה...
‏לא רואים את דניס או שומעים ממנו 48 שעות.
‏אני זוכר את זה.
‏נסעתי לווגאס הדפוקה.
‏דניס היה מוזר, אבל אני חושב שזה עבד בזכות
‏ההבנה של פיל ומייקל...
‏שכדי להפיק ממנו את המרב במגרש,
‏צריך לשחרר לו קצת חבל.
‏והם שחררו לו הרבה חבל.